## Luo näkymäalue

##

Tämä työkalu määrittää alueet, jotka tarkkailija voi nähdä pinnan topografia huomioon ottaen. Lähtöaineiston pistesijainnit voivat edustaa joko tarkkailijoita (kuten maanpinnalla olevia ihmisiä tai palotornien tähystyspaikkoja) tai tarkastelun kohteita (kuten tuulimyllyjä, vesitorneja, kulkuneuvoja tai muita ihmisiä). Tulokset määrittävät alueet, jotka voi nähdä tarkkailusijainneista.

Sekä tarkkailijat että tarkasteltavat kohteet voivat sijaita tietyllä korkeudella maanpinnan yläpuolella, ja näitä korkeuksia käytetään näkyvyyden määrityksessä. Esimerkiksi 300 jalan (122 metrin) mittaisille tuulimyllyille ja kuuden jalan (1,8 metrin) mittaisille maanpinnalla seisoville ihmisille laskettu näkymäalue on yleensä suurempi kuin 200 jalan (61 metrin) mittaisille tuulimyllyille ja kuuden jalan (1,8 metrin) mittaisille ihmisille laskettu näkymäalue.

Tuloskarttataso rekisteröi, kuinka monta kertaa kukin lähtöaineiston pintarasterin solun sijainti voidaan nähdä lähtöaineiston tarkkailupisteistä. Soluille, jotka eivät näy, annetaan arvoksi NoData.

Jos Käytä nykyistä karttalaajuutta on valittuna, toiminto analysoi vain rasterialueen ja nykyisessä karttalaajuudessa näkyvissä olevat tarkkailupisteet. Jos toimintoa ei ole valittu, kaikki syötekarttatason tarkkailupisteet analysoidaan – myös kohteet, jotka ovat nykyisen karttalaajuuden ulkopuolella.

## Korkeuspinta

Korkeuspinta, jota käytetään näkymäalueen laskentaan.

Jos lähtöaineiston pinnan pystysuunnan yksikkö on eri kuin vaakasuunnan yksikössä, kuten silloin, kun korkeusarvot esitetään jalkoina mutta koordinaattijärjestelmä on metreinä, pinnalle pitää olla määritettynä pystysuuntainen koordinaattijärjestelmä. Syynä tähän on se, että työkalu käyttää pystysuuntaisia (Z) ja vaakasuuntaisia (XY) yksiköitä Z-kertoimen laskemiseen näkymäalueen analyysille. Jos pystysuuntaista koordinaattijärjestelmää ei ole, jolloin myöskään Z-yksikkötietoja ei ole saatavissa, työkalu olettaa, että Z-yksikkö on sama kuin XY-yksikkö. Tämän tuloksena analyysissä käytetään sisäistä Z-kerrointa 1,0, mikä voi aiheuttaa odottamattomia tuloksia.

Tämä korkeuspinta voi olla kokonaisluku tai liukuluku.

## Pistekohteet, jotka edustavat tarkkailusijainteja

Pistekohteet, jotka edustavat tarkkailijan sijainteja laskettaessa näkymäalueita.

## Optimointiperuste

Optimointimenetelmä, jota käytetään näkymäalueen laskentaan.

- Speed — Tämä menetelmä optimoi käsittelynopeuden niin, että tarkkuudesta tingitään hieman suorituskyvyn parantamiseksi. Tämä on oletusarvo.
- Accuracy — Tämä menetelmä on optimoitu tulosten tarkkuuden parantamiseksi, minkä haittapuolena on pidempi käsittelyaika.

## Enimmäiskatseluetäisyys

Anna rajaetäisyys, jossa näkyvien alueiden laskenta päättyy. Tällöin ei määritetä, näkevätkö tarkkailupisteet ja muut kohteet toisensa tätä etäisyyttä kauempaa.

Voit määrittää lineaarista etäisyyttä kuvaavan numeroarvon tai valita numerokentän lähtöaineiston tarkkailijakohteista. Jos kenttä on annettu, kentän arvojen yksiköiden on oltava sama kuin lähtöaineiston korkeuspinnan XY-yksikkö.

Huomaa, että suuret arvot pidentävät laskenta-aikaa. Ellei toisin ole määritetty, oletusarvoinen enimmäisetäisyys lasketaan perustuen lähtöaineiston korkeuspinnan tarkkuuteen ja laajuuteen.

Tämä parametri on käyttökelpoinen tiettyjen ilmiöiden mallintamisessa. Voit esimerkiksi mallintaa sääolosuhteet, kuten kevyen sumun, rajoittamatta näkyvyyttä. Samaten näkyvyyden laajuutta rajoittamalla voit hallita hieman päivän eri aikoja jäljittelemällä hämärän vaikutusta.

## Enimmäiskatseluetäisyys

## Vähimmäiskatseluetäisyys

Anna etäisyys, josta näkyvien alueiden laskenta alkaa. Pinnan solut, jotka ovat tätä etäisyyttä lähempänä, eivät näy tulosaineistossa, mutta ne voivat silti estää solujen näkyvyyden vähimmäis- ja enimmäisetäisyyden välillä.

Voit määrittää lineaarista etäisyyttä kuvaavan numeroarvon tai valita numerokentän lähtöaineiston tarkkailijakohteista. Jos kenttä on annettu, kentän arvojen yksiköiden on oltava sama kuin lähtöaineiston korkeuspinnan XY-yksikkö.

Tämä parametri on käyttökelpoinen hallittaessa näkymäalueen analyysialuetta tietyllä etäisyydellä poispäin tarkkailijasta. Jos esimerkiksi arvioit näkyvyyden rakennuksen huipulta etäiseen puistoalueeseen, voit asettaa vähimmäiskatseluetäisyyden niin, että ne lähellä olevat alueet suljetaan pois, jotka eivät ole mielenkiintoalueita, mikä lyhentää käsittelynopeutta.

## Vähimmäiskatseluetäisyys

## Etäisyys on 3D-muodossa

Määritä, mitataanko vähimmäis- ja enimmäiskatseluetäisyyden parametrit kolmiulotteisesti tai yksinkertaisemmalla, kaksiulotteisella tavalla. Kun tämä valinta valitaan, katseluetäisyyksiä käsitellään kolmiulotteisina (3D) etäisyyksinä. Kun valintaa ei ole valittu, niitä käsitellään kaksiulotteisina (2D) etäisyyksinä.

2D-etäisyys on yksinkertaisempi suora etäisyys mitattuna tarkkailijasta kohteeseen käyttäen heidän projisoituja sijaintejaan merenpinnan tasolla. 3D-etäisyys antaa realistisemman arvon ottamalla huomioon niiden suhteelliset korkeudet.

## Tarkkailusijaintien korkeus

Anna tarkkailijasijaintien korkeustaso.

Voit määrittää joko numeroarvon, joka edustaa kaikkien tarkkailijoiden korkeustasoa, tai kentän, joka edustaa kunkin tarkkailijan korkeustasoa. Jos kenttä on annettu, kentän arvon yksikön on oltava sama kuin lähtöaineiston korkeuspinnan Z-yksikkö.

## Tarkkailusijaintien korkeus

## Tarkkailijoiden korkeus

Anna tarkkailusijaintiesi maanpinnan yläpuolinen korkeus.

Voit määrittää numeroarvon korkeudelle tai kentän lähtöaineiston tarkkailijakohteista. Jos kenttä on annettu, kentän arvon yksikön on oltava sama kuin lähtöaineiston korkeuspinnan Z-yksikkö.

Oletusarvo on 6 jalkaa (1,8 metriä). Jos katselet kohdetta korkealla olevasta sijainnista, kuten näkötornista tai korkeasta rakennuksesta, käytä sen sijaan tätä korkeutta. Näkymäalueen laskennan aikana tämä arvo lisätään tarkkailijan korkeustasoon, jos se on määritetty; muussa tapauksessa se lisätään interpoloituun pinnan z-arvoon.

## Tarkkailijoiden korkeus

## Kohteen korkeus

Anna maanpinnan rakenteiden tai ihmisten korkeus, jota käytetään näkyvyyden muodostamisessa.

Voit määrittää numeroarvon korkeudelle tai kentän lähtöaineiston tarkkailijakohteista. Jos kenttä on annettu, kentän arvon yksikön on oltava sama kuin lähtöaineiston korkeuspinnan Z-yksikkö.

Syntynyt näkymäalue yksilöi alueet, joista tarkkailupiste näkee nämä maanpinnalla olevat kohteet. Tämä pätee myös käänteisesti: maanpinnalla olevat kohteet näkevät tarkkailupisteen.

Seuraavassa on muutamia esimerkkejä tavoitekorkeusasetuksista:

- Jos lähtöaineiston pisteet edustavat tuulimyllyjä ja haluat selvittää, mistä maanpinnalla seisovat ihmiset näkevät tuulimyllyt, kirjoita henkilön keskimääräinen pituus (noin 1,8 metriä).
- Jos lähtöaineiston pisteet edustavat palotorneja, ja haluat selvittää, mistä palotorneista näkee vähintään 20 jalan (6 metrin) korkeudelle nousevan savupilven, kirjoita korkeudeksi 20 jalkaa (6 metriä).
- Jos lähtöaineiston pisteet edustavat joidenkin teiden tai polkujen varrella olevia näköalapaikkoja ja haluat selvittää, mistä vähintään 400 jalan (122 metrin) korkuiset tuulimyllyt näkyvät, kirjoita korkeudeksi 400 jalkaa (122 metriä).
- Jos lähtöaineiston pisteet edustavat näköalapaikkoja ja haluat selvittää, kuinka suuren alueen maanpinnasta näköalapaikalla seisovat ihmiset näkevät, kirjoita tavoitekorkeuden arvoksi nolla.

## Tarkkailijoiden korkeus

## Näkyvä tulosaineiston korkeus

Maanpinnan tason yllä (AGL) näkyvän tulosaineiston nimi. AGL-tulos on rasteri, jossa jokaisen solun arvo on vähimmäiskorkeus, joka pitää lisätä muutoin näkymättömään soluun, jotta vähintään yksi tarkkailija näkee sen. Soluille, jotka näkyvät jo, määritetään arvoksi 0 tässä tulosaineiston rasterissa.

## Tulostason nimi

Sen karttatason nimi, joka luodaan Oma sisältö -kohtaan ja lisätään karttaan. Oletusnimi perustuu työkalun nimeen ja lähtökarttatason nimeen. Jos taso on jo luotu, sinua pyydetään antamaan toinen nimi.

Avattavan Tallenna tulos kohteeseen -valikon avulla voit määrittää sen Oma sisältö -kansion nimen, johon tulos tallennetaan.